Veril som, že si vybudujeme domov vysoko
v korunách stromov.
Odletíme ako vtáky
do hôr.
Tento príbeh je založený na skutočných udalostiach.
Počas 2. svetovej vojny musel každý povolaný rakúsky vojak
zložiť prísahu vernosti Hitlerovi.
ST. RADEGUND, RAKÚSKO, 1939
- Zemiaky. - Zemiaky.
Už ich máme veľa.
Pamätáš sa, ako sme sa spoznali?
Stále si rovnako plachá.
Ja sa pamätám.
Ten motocykel.
Moje najlepšie šaty.
Pozrel si sa na mňa
a ja som vedela.
Aký bol vtedy život prostý.
Akoby do údolia nemohlo preniknúť nič zlé.
Žili sme v oblakoch.
Prišla k nám žiť moja sestra.
Páčiš sa mu.
Mali sme domov.
Tvoju matku.
Rodinu.
Dedinu.
Radegund.
VOJENSKÁ ZÁKLADŇA ENNS, 1940
Drahá Fani,
srdečne Ťa zdraví Tvoj Franz z výcviku.
Tento týždeň
to šlo ľahko.
Ráno som jazdil na motocykli.
Bola to celkom zábava.
Ahojte, hory!
Tak rád by som Ťa počul spievať.
Ahoj, slnko!
Teším sa, ke sa znova uvidíme.
Mám tu kamaráta.
Volá sa Waldland.
- Ako to robíš? - No...
Dva mesiace cvič...
Je taký úprimný.
Keby som bol myškou v poli
Večne sa usmieva.
Behal by som v ňom...
Občas si želám
Byť maličký vtáčik
Drahý manžel,
Francúzsko sa vraj vzdalo.
Posielajú sedliakov domov,
aspoň nateraz.
Je to pravda?
Sestra je osamelá.
Keby tak mala niekoho ako si Ty.
Chýbaš nám tu.
Skrotil by si teľa.
Žatva sa blíži.
Spálili sme burinu.
Kúpila som prasiatka od Mossbauera.
Štvortýždňové.
Srdečne Ťa zdravím...
S láskou Tvoja
Fani.
Žena moja,
čo sa stalo s našou krajinou,
ktorú tak milujeme?
Kde sú deti?
Vnútri.
Ocko ťa chytí!
Resie!
Čo sa deje?
Povolali ma.
Mysleli sme, že bude mier,
ale vojna pokračuje.
Neviem prečo.
Veríte tomu, za čo bojujeme?
Ani nie.
Urobil, čo musel.
Nemohol sa dívať, ako národ upadá.
Skôr než prišiel, všetko sa rozpadalo.
Hotový Babylon!
Uctievali sme cudzích bohov.
Si opitý.
Nie!
A nie som tvoj kamarát. Som tvoj starosta!
A teraz nám vravia,
aby sme ušetrili tie druhé národy.
Tých podľudí.
Takých nízkych, že sebou ani nemôžu pohŕdať!
Zasievajú do zeme soľ.
Svet sa zmenil na obchodný dom.
Naše ulice zaplavili cudzinci.
Prisťahovalci,
nezaujíma ich minulosť, len vlastný prospech.
Takto to vyzerá, ke svet zomrie.
Ľudia prežijú.
Ale prídu o život.
O svoj život.
O zmysel života.
Koniec pretvárky.
Bojím sa o svoju rodinu.
Matka je stará.
Áno.
Dúfam, že čoskoro zomrie.
Nerozoznajú zlo, ke ho vidia?
Už sme si zvykli.
Na zločiny.
Bez hanby.
Dávaj si pozor.
Otče, ak ma povolajú, nemôžem slúžiť.
Zabíjame nevinných.
Plienime krajiny.
Vykorisťujeme slabých.
Kňazi ich nazývajú hrdinami, priam svätými.
Vojakov, čo toto robia.
Ale možno sú hrdinami tí druhí,
čo bránia domovy pred útočníkmi.
Hovoril si ešte s niekým?
- So ženou? - Nie.
S rodinou?
Nemyslíš,
že treba zvážiť následky svojich činov?
Kvôli nim?
Takmer určite ťa zastrelia.
Áno.
Tvoja obeť
nikomu neprospeje.
Porozprávam sa o tebe s biskupom.
Je múdrejší než ja.
čakujem.
Posledné týždne si akýsi iný.
Čo ti je?
Dobré ráno.
Robíme zbierku na vojnu.
Chápem.
Prepáčte...
Vravím vám, nemám čo dať.
Ja...
Prosím vás...
Nie.
Želám vám pekný deň.
Odmietol si prispieť
na zbierku pre veteránov?
Pre ich rodiny?
A vraj si odmietol
prijať prídavok na rodinu
a alšie príspevky od štátu.
Prečo?
Franz. Odpovedz.
Ukáž dobrú vôľu.
Áno.
Nikto neodmietol, len ty.
Prosím ťa.
čakujem.
Musíme byť silní.
Neoblomní.
Vypočujte si podobenstvo o kováčovi.
Nech udiera kladivo akoukoľvek silou,
nákova nemôže,
nesmie úder vrátiť.
Nákova prežije kladivo.
A to, čo sa na nej vykúva,
získava tvar
pôsobením kladiva, ale i nákovy.
Sadni si.
Vaša excelencia.
čakujem vám, že ste ma prijali.
Ak nám Boh dal slobodnú vôľu,
sme zodpovední za svoje činy
aj za svoje zlyhania,
či nie?
Ak naši vodcovia
nie sú dobrí.
Ak sú zlí,
čo má človek robiť?
Chcem si zachrániť život,
no nie lžami.
Máš povinnosť voči vlasti.
To ti vraví cirkev.
Poznáš slová
apoštola?
”Každý nech sa poddá
vyššej moci.‟
Počuješ tie zvony?
Tavia ich.
Na guľky.
Asi sa bál, že som špeh.
Boja sa zaujať stanovisko.
Hrozí, že budú alší.
Neviňme biskupa, že sa podvolil.
Dúfa, že potom
bude režim tolerantnejší k cirkvi.
Ve kňazov posielajú
do koncentračných táborov.
Zakázali procesie.
Nemáme žiadne slovo.
Čo máme robiť?
My,
obyčajní ľudia.
Podaj mi uhlík.
Uhlík?
Jeden.
- Jeden? - Hej.
čakujem.
Maľujem náhrobky svätcov.
Pomáham ľu om zdvihnúť hlavy a snívať.
Ke sa pozrú hore,
predstavia si, že keby žili v Kristovej dobe,
nepáchali by také skutky.
Ale zabili by tých, ktorých teraz uctievajú.
Maľujem utrpenie, ale ja netrpím.
Je to moje živobytie.
My iba
tvoríme
súcit.
Tvoríme...
Tvoríme obdivovateľov.
Ale nie stúpencov.
Kristov život kladie nároky.
Ale to si nepripúšťame.
Aby sme nevideli, čo sa deje s pravdou.
Nastávajú temné časy,
ke budú ľudia šikovnejší.
Nebudú bojovať proti pravde.
Budú ju len ignorovať.
Maľujem im vľúdneho Krista
so svätožiarou nad hlavou.
Ako mám zobraziť,
čo som nezažil?
Raz možno pozbieram odvahu.
Ale zatiaľ nie.
Jedného dňa
namaľujem skutočného Krista.
Nepovolajú ťa.
Potrebujú sedliakov.
Čo by inak ľudia jedli?
Možno sa vojna čoskoro skončí.
- Spí? - Áno.
Prečo sa na mňa tak dívate?
Je to šialenstvo.
Hriech... Hriech proti jeho rodine, jeho dedine.
Sme rozdielni, matka.
Prepáčte mi.
Ale som vám v ačný, že mi žičíte.
Mali ste dosť ťažký život.
Jeho matka na mňa zazerá, akoby to bola moja vina.
Chcem to, čo ty.
Neznesiem, že preňho trpíš.
Rozhodol aj za teba.
Uvedomuje si to vôbec?
Povedz mu.
Pýcha...
Je to len pýcha.
Nič iné.
Čo ti povedali?
Videl som vás na ceste.
Vraveli,
že ich manželia odišli do vojny.
Prečo majú bojovať
za nás?
Dotkli sa ťa
ich slová?
Sú mi ukradnuté.
Všetko dobré?
Áno.
Vždy si bol divoch.
Pobil si sa s policajtmi.
Ve vieš, pamätáš.
Kto ťa zmenil?
Tvoja žena?
Chápem ťa.
Nechcem nikomu zle...
Viem.
Takže...
Pomôž mi.
Radegund ťa má rád.
Ty...
Ty si dieťa Radegundu.
Ja nie som tvoj nepriateľ.
Som tvoj priateľ.
- Áno? - Áno, som.
Stále patríš k našim ľu om.
Nemôžeš sa otočiť chrbtom
vlastnej rase.
Vlastnej krvi.
A dedine.
Svojmu domovu.
Musíme brániť svoju zem!
Bez neho boli ľudia zúfalí. Ponížení. V okovách.
A koho budú brať na zodpovednosť?
Mňa.
Koho budú vypočúvať?
Obesia ťa!
Chápeš, čo to znamená?
Obesia ťa!
Kto bude živiť tvoju rodinu, ženu, deti?
Matka ti umrie sklamaná.
Upokoj sa.
Nedotýkaj sa ma!
Si horší.
Horší než oni!
Oni sú nepriatelia,
ale ty si zradca!
Bol som tam, vo Viedni.
Videl som, čo sa tam deje.
- Stratení. - Kopli ju do hlavy.
- Krvácajú. - Vytrhnutí z bezpečného stanu.
Vraždia bláznov. Deti.
- Poženú ho ku kráľovi hrôz. - Videl som im nenávisť v očiach.
Zabudli sme na skutočnú vlasť.
Čo by povedal tvoj otec?
Čo myslíš?
On bojoval.
- A zomrel. - Áno.
A za čo podľa teba zomrel?
V zákopoch, v bahne?
Rozmýšľaj nad tým.
Áno.
Mal som sen.
Videl som vlak.
Mal silnú a tmavú lokomotívu,
deti za ňou utekali.
A nevidel som, kam mieri,
len polia a stromy sa hnali okolo.
Upínam sa na pamäť.
Na to, čo som kedysi vedel.
Nemám sa na koho obrátiť.
Nič mi neprenikne do duše.
Neboli azda naše modlitby vyslyšané?
Ak mu veríme, verí aj on nám.
Ja tomu verím.
Máme jeho.
To stačí.
Celý svet sa potápa.
Niet odpovede.
Nasledovať jeho
je bláznovstvo.
Čo urobíš, Franz?
Chcú, aby si prisahal Antikristovi.
Ja viem, viem.
Je to nečestný život.
Je toto vari
koniec sveta?
Vytratí sa azda
svetlo?
Sme ako dych.
Nie! Hrajú falošne!
Navzájom sa zabíjajú!
Ako tieň, čo sa vytráca.
Násilie! Vojna! Krv!
Šialenstvo!
Povolali ma.
Môžeš sa schovať v lese.
Utečieme!
Do hôr.
Má človek právo dať sa odviesť na smrť?
Za pravdu?
Poteší toto Boha?
Chce, aby sme žili v mieri.
V šťastí.
Aby sme si nespôsobovali utrpenie.
Musíme sa zlu postaviť.
Ty to urobíš, však?
Jej šťastie je v tvojich rukách.
Mohla si mužov vyberať.
Aj tak už máme dosť trápenia.
Pre seba žiadaš tak málo, Fani.
Po sem.
Prečo mu nevzdoruješ, Fani?
Postav sa na odpor.
Nevieš, čo je nešťastie!
Teba nikdy neopustil muž.
Dobre.
Ty svet nezmeníš.
Svet je silnejší.
Potrebujem ťa.
Môžeš robiť v nemocnici.
Na tom nie je nič zlé.
Či je?
Chceš alšie?
Môj drahý syn.
Si všetko, čo mám.
Vieš, aké to je, vyrastať bez otca.
Ja viem, aké to je, zostať sama.
Dievčatá, ocko odchádza.
Na cestu.
Na dlhú cestu.
Istý čas bude preč.
ENNS, 2. MARCA 1943
Jägerstätter, Franz.
St. Radegund, Horné Podunajsko.
Drahá žena.
Viem, že sa o mňa bojíš,
ale moje bremeno je ľahké.
Ke porovnám svoje utrpenie s druhými,
vidím, že nesiem najmenší kríž.
Pretrpeli si hrozné veci.
Musíš si pamätať to,
čo si vedela v lepších časoch.
Prišla jar.
Moje tri dievčatká už určite behajú bosé a zbierajú kvietky.
Radšej im povedz, kde som,
nepleť ich výmyslami.
Čerstvá zeleň trávy človeku prospieva.
Na slobode si to človek ani nevšimne.
Včera v noci...
Pozdravujem matku, Teba,
dievčatá a všetkých.
Uvidíme sa.
Drahý manžel.
Zdravím Ťa v Bohu, ktorý všetko napraví.
Pozdravujú Ťa Tvoje tri malé ženy.
Mám Ti o nich písať iba v dobrom.
Samozrejme.
Ale neprekvapí Ťa ani to, že neposlúchajú.
Musím ich hrešiť.
Stále sa dožadujú pozornosti.
Rosi sa na Teba stále pýta.
Ke ideme spať,
povie:
”Nezamykaj,
aby mohol ocko vojsť.‟
Pri jedle zas:
”Odlož aj pre ocka.‟
Zaspievala Ti pesničku.
Že ju azda začuješ.
Rosi si dnes vzala do postele tvoju fotku.
Mal si vedľa nej spať.
Povedala som jej, že budeš, ke sa vrátiš.
Dobrú noc.
Srdečne Ťa zdraví Tvoja milujúca žena,
Fani.
Môžete odísť.
Sadnite si.
Komu prospeje váš odpor?
Podľa vás zmení chod sveta?
Myslíte si, že o vás vedia tí hore?
Že vedia o vašom proteste?
Myslíte, že sa o ňom niekto dozvie?
Nikto nevie, čo sa deje za týmito múrmi. Nikto.
Načo je to dobré?
Azda nezáleží na tom, či je táto vojna nespravodlivá?
Leštíte im topánky.
Plníte vrecia pieskom.
Ste nevinný?
O čo ide?
O pýchu?
Ste lepší než druhí?
Múdrejší než oni?
Ako rozoznáte dobré od zlého?
Viete viac než ja?
Našepkali vám nebesá?
Počuli ste hlasy?
Je rozdiel medzi utrpením, ktorému sa nedá vyhnúť,
a tým, ktoré si zvolíme.
Zabudli ste, ako vyzerá svet.
Svetlo.
Obloha.
Ja som svet takto nestvoril.
Ani vy.
Všetci máme na rukách krv.
Nikto nie je bez viny.
Všade zločin, násilie.
Ten, kto stvoril tento svet,
stvoril zlo.
Svedomie z nás robí zbabelcov.
Dávajte si pozor.
Antikrist je bystrý.
Využije naše cnosti,
aby nás zviedol.
Najdrahšia žena,
o 10:13 odchádzam do Berlína.
Neboj sa o mňa.
Modli sa za mňa.
VÄZNICA TEGEL, 4. MÁJA 1943
Pozeraj dole.
Sadni!
Vztyk!
Drahý manžel,
prišiel Tvoj list zo 7. mája.
čakujem.
Vo štvrtok vyschla studňa.
Potrebujeme dáž .
Naplnili sa moje obavy.
Nenašla som nikoho na pomoc,
okrem Resie.
Strohofer nám kradne repu z poľa.
Stále počujem Tvoj hlas.
Rosi!
Navštívila som vdovu.
Mariu.
Už dva týždne sa s nikým nerozprávala.
Čerstvé seno mi dáva nádej.
Vôňa v stodole.
Vietor.
Pšenica.
Obloha.
On nám nenaloží viac, než unesieme.
Prepáčte, poviete mi...
Jägerstätter.
Treba sa spýtať plukovníka.
Môžem za ním ísť?
Nemá čas.
Zavolajte, dohodnite si stretnutie.
Skúšala som to, nikto nezdvíha.
Zvláštne.
Problém je určite u vás.
Nám tu telefóny fungujú dobre.
Ako sa s ním teda spojím?
Neodpovedáte mi na listy.
Cestovala som sem dva dni. Je to náročná cesta.
Najdrahšia žena,
srdečne Ťa zdraví milujúci manžel.
Napíšem Ti pár slov zo srdca.
Hoci ich píšem so spútanými rukami,
horšie by bolo, keby spútali moju vôľu.
Títo muži tu
nemajú priateľov.
Láskavé dlane, čo ich vezmú za ruku.
Za čo si tu?
Za zradu.
Zažili trápenie.
Hanbu.
Deštrukciu.
Aké silné srdcia!
Ak sa vzdáme myšlienky prežiť za každú cenu,
zaleje nás nové svetlo.
Kedysi sme sa ponáhľali,
nemali sme čas.
Teraz máme všetko.
Kedysi sme neodpúšťali,
nemilosrdne súdili druhých.
Teraz vidíme vlastné slabosti
a máme pochopenie pre slabosti druhých.
Myslíte,
že za to môžem ja?
Predtým bol iný.
Zmenil sa, ke ťa spoznal.
Drahé deti.
V nedeľu Božieho tela som na vás myslel.
Nad poliami zvonia zvony.
Tak rád by som vás videl s venčekom na hlave.
Váš oddaný otec vás zdraví
z aleka.
Drahý manžel,
s láskou Ťa zdravíme v túto nedeľu.
Robíme si o teba starosti.
Dúfame, že sa Ti darí.
Dievčatá posielajú pozdravy.
Loisi odkazuje, že Ťa spolu vybozkávajú.
Stále na Teba myslím.
Pôjdem do Salzburgu.
Otec ide so mnou.
Bojím sa.
Viem, že by som sa nemala.
Mám veriť, že dobro zvíťazí.
Dobrému človeku sa nestane nič zlé.
Ani vrabec nespadne na zem.
Ale on to vie.
Mrzí ma to.
Otec
miluje svoje dieťa.
Chce,
aby bolo šťastné.
Aby mu život neubližoval.
Hlavne tebe,
takej dobrej dcére.
Ani Franzovi.
Radšej krivdy znášať, než ich páchať.
Súd ma pridelil ako vášho obhajcu.
Protestujete výlučne proti službe v boji.
Ale ak by ste prijali službu zdravotníka,
mohli by ste slúžiť
ako ošetrovateľ v nemocnici.
Potom by zrejme stiahli obvinenia.
Musel by som prisahať vernosť Hitlerovi?
Slová! Nikto to neberie vážne.
Nemôžem.
Vy ste ale tvrdohlavý.
Pozrite, nechám vám tu tento dokument.
Podpíšte
a ste slobodný.
Ja som slobodný.
Tak načo som tu?
Neviem.
Ty si
môj pastier.
V aka tebe spočiniem na pasienkoch.
Pri rieke života.
Ty
si moja sila.
Ukazuješ mi cestu.
Ty
si naše svetlo.
Pre teba nie je noc tmavá.
Zave nás do večného svetla.
K Tebe.
Do pravého,
dokonalého svetla.
Nazvi ma svojím bratom.
Otče.
K Tebe volám.
Moja skala.
Moja pevnosť.
Môžem s tebou robiť, čo chcem.
Nikto sa to nedozvie. Nikto sa nestará.
Nikto ma nezastaví.
Kto nás vidí?
Daj mi silu
nasledovať Ťa.
Duch svätý,
ve ma.
Ukáž cestu.
Pane,
nič nerobíš.
Kde si?
Prečo si nás stvoril?
Prišli prenasledovaní do Božieho kráľovstva?
Sú tichí dedičmi zeme?
Múdri nás klamú.
Bojíš sa.
Tiež som bol ako ty.
Priznaj to.
Tvoj boh nepozná súcit.
Opustil nás.
Ako tvojho Krista.
Svojho syna!
Ve nemáme chlieb každodenný.
Neochraňuje nás od zlého.
Keby sme tak videli príchod jeho kráľovstva.
Úsvit!
Ale
nič.
Nikdy nič!
Prečo za nich nasadzovať život?
Skúsme utiecť. Skúsme...
Tvoj človek zomrel zbytočne.
Prišiel.
A nič z toho.
20 storočí nezdaru.
Potrebujeme úspešného svätca.
Áno.
Ak nám nikto nepomôže,
zvládneme to aj samy.
Sestra?
Tak.
Po .
Dobre.
Áno.
Drahá žena,
stále neviem, čo ma čaká.
Málokedy sa to zlepší.
A predsa, začína sa jún.
Najkrajší mesiac.
Príroda si nevšíma trápenie, čo doľahlo na ľudí.
Veľa tu nevidím,
no predstavujem si všetko ešte zelenejšie než po minulé roky.
Na svitaní
počujeme za oknami spievať drozdy.
Majú viac slobody
a žijú vo väčšom mieri a šťastí
než my ľudia,
hoci sú len zvieratá.
A my máme dar porozumenia.
Zbalil si mi viac, než som priniesla.
Mám tu kamaráta
ešte z výcviku.
Franz?
Franz!
Pozrime sa.
- Čo robíš? - Čo si spáchal?
Povznáša druhých na duchu.
Vychádzame.
Dobrý, zlý, spolu.
Pýta sa na našu rodinu.
Netráp sa.
Trápenie skončí.
Hej, jedz.
- Viac nemáš? - Nie.
Počul si o Scharfrichterovi?
O tom, čo ti odsekne hlavu?
Elegantný muž.
A na hlave má
cylinder.
Ten muž má vkus.
Odsekne ti hlavu, čistý sek,
ani si nič nepomyslíš,
a...
Ktovie, aký je to pocit.
Možno je tvoje telo staré, hlava mladá a vidíš, ako odletí.
A tvoje ruky
sa zdvihnú hore
k hlave.
Stále v reťaziach.
Chytíš tú mladú hlavu,
nasadíš ju späť na telo.
Otvoríš oči
a okovy sú preč!
Ale čo potom?
Možno uvidíš mesiac.
Alebo hviezdy.
Vieš, aj ke prší,
slnko svieti.
Svieti rovnako na dobrých aj zlých.
Viac je reťazí než besných psov.
Kiežby som mal ženu.
A gazdovstvo.
A jablone.
A čerešňu.
A
možno hrozno?
Vyrábali by sme víno.
Biele víno.
A červené. Červené na zimu.
A biele na leto.
Nepili by sme veľa.
Modlili by sme sa. A pracovali.
Ale občas je víno dobré.
Občas
by sme išli do kostola.
A inokedy nie. Niekedy
by sme zostali doma.
A hrali si.
RÍŠSKY VOJENSKÝ SÚD, JÚL 1943
Chcete niečo povedať na svoju obhajobu?
Súd má prestávku.
Po te.
Prosím vás...
- Sadnite si. - čakujem.
Veríte, že nejaký vás čin
môže zmeniť priebeh vojny?
Že sa o vás dozvie ktokoľvek mimo tohto súdu?
Nikoho tým nezmeníte.
Svet pôjde alej tak, ako doteraz.
Vaše činy môžu mať presne opačný účinok.
Niekto iný zastane vaše miesto.
Odsudzujete ma?
Neodsudzujem vás.
Nevravím, že vy ste zlý a ja mám pravdu.
Neviem predsa všetko.
Človek
môže konať zle.
A
nevie sa z toho vymotať.
Žiť správne.
Možno by aj chcel, ale už to nejde.
Ale
ja v sebe cítim,
že nemôžem robiť,
čo považujem za zlé.
Máte právo to takto robiť?
Mám právo to nerobiť?
Tento súd vynáša rozsudok
smrti.
Dnes predniesli rozsudok.
Ale ešte
ho musia potvrdiť.
Podpíšte v cele tento dokument. Oslobodia vás. Zariadim to.
Od jeho právnika!
Odsúdili ho na smrť.
Musím ísť do Berlína.
Pôjdem s tebou.
Franz!
Nikomu tým neprospeješ.
Nikomu.
Toto je asi posledná možnosť vzdať sa
tohto nezmyslu.
Ak sa vzdáte.
Franz.
Požiadam súd, aby zrušil rozsudok,
ale musíme konať okamžite.
Rozumiete?
Ihne .
Nasadzujem za vás krk. Ohrozujem svoju kariéru,
súkromný život.
Určite odvolajú žalobu, len musíš
zmeniť postoj.
Prosím ťa.
Čoskoro je možno po vojne.
Možno...
Možno sa ani nedostaneš do situácie, kde by si konal proti svojmu presvedčeniu.
Láska moja.
Franz.
Nechápeš, čo ti hrozí?
Nemáme čas!
Bohu nezáleží na tom, čo vravíš, ale čo máš v srdci.
Odprisahaj a mysli si, čo chceš.
Rozumieš?
Ľúbim ťa.
Za každých okolností.
Nech sa stane
hocičo.
Som s tebou.
Navždy.
Urob, čo je správne.
Nie! Pustite ma!
Povedal si:
”Klopte
a otvoria vám.
Proste
a dostanete.‟
Vždy si bola ku mne dobrá.
A k môjmu synovi.
A ja...
Odpusť mi.
Ty...
Ty ho miluješ väčšmi ako ja.
Daj mu odvahu.
Múdrosť.
Silu.
Otče...
Zajtra bude po všetkom.
čakujem, otče.
Milované deti,
ke vám mama bude čítať tento list,
váš otec bude mŕtvy.
Čoskoro sa znova stretneme v Božej milosti.
Najdrahšia manželka a matka,
nevedel som vás ušetriť od trápenia,
ktoré ste pre mňa znášali.
Teraz,
moje najdrahšie,
myslite na mňa v modlitbách.
Ja sa modlím za vás.
Na onom svete.
9. AUGUSTA 1943
Čo mám napísať?
Franz.
Raz sa dozvieme, na čo je toto všetko dobré.
A nebudú tajomstvá. Budeme vedieť
prečo
žijeme.
Zídeme sa tam.
Vysadíme sady.
Osejeme polia.
Opäť zúrodníme zem.
Franz.
Prídem tam za tebou.
Do hôr.
”... to dobré vo svete pochádza aj z činov nezapísaných v dejinách;
za to, že to so mnou ani s vami nie je také zlé,
v ačíme ľu om, ktorí žili verne a v ústraní
a odpočívajú v opustených hroboch.‟ George Eliotová
ÚRYVKY Z KOREŠPONDENCIE MEDZI FRANZOM A FANI SÚ Z KNIHY
Franz Jägerstätter: Listy z väzenia, KTORÚ ZOSTAVILA ERNA PUTZOVÁ
KOPRODUKCIA: ALTO ADIGE PRODUCTIONS A STUDIO BABELSBERG
PRE ALEXANDRU MALICKOVÚ
Preklad: Lucia Halová